За книгою Дж. К. Ролінґ
Залюбки переклала химерка
ПЕҐФОРД
"Будуар Саманти"
МАЄТОК СВІТЛАВІВ ГРОМАДСЬКИЙ ЦЕНТР
Сер Фінеус Світлав заповідає свій маєток для дозвілля і розвитку людей з Полів, їхніх дітей і дітей їхніх дітей.
Не до того, як я вип'ю свою каву
Несподівана вакансія
О, хіба ж не краса?
Почуваєшся краще, просто поглянувши на нього.
- Говарде! - Гм? - Ми маємо показати його їм.
Це ж порушення протоколу, питання на обговорення ще не виносили
- О... А "Інші справи"? - Так.
До того ж це прерогатива голови.
Ти не можеш дозволити Баррі Фербразеру та його збіговиську добродійників
стати на шляху прогресу.
- Всі ті наркомани і плебеї тиняються нашим селом. - Гм.
- О! - Ми повинні підняти міст і опустити ґрати. - Саме так.
Вони мають змиритися з тим, що час маєтку Світлавів минув.
Гм. Це допече їх до живого.
До живих печінок!
Так.
О, це справді позначить Пеґфорд на мапі.
Гарно, я запам'ятаю.
Баррі Фербразер.
Моллісон і Фербразер юристи-консультанти
- О, привіт, Баррі. - Сьогодні неділя!
- Знаю. - Йди додому.
Угу. В мене багато роботи.
- Розумієш... - Усе буде добре.
Йди додому, Майлзе. Завтра розберемося.
Продавала себе... Знову!
Ніби хтось "зніме" ЦЕ і платитиме за нього.
Щонайбільше 20 пенсів і то буде милостиня.
Ти знаєш, що вона тебе чує?
Хочеш, я видалю твій телефон з її справи?
Ні, залиш.
Ти висуваєш їй звинувачення?
Наче я люблю писанину.
Виходь, Террі!
Твій лицар у сяючих латах чекає.
Нема за що.
Не те, що колись.
Як твоя мама? В неї все добре, так?
Вона померла 15 років тому, ти була на похороні.
Точно.
О, як шкода. Дуже шкода.
Так, вона була такою хорошою жінкою.
Знаєш, такою доброю і... робила все для всіх.
Ти пішов її слідом.
Я не дам тобі грошей, Террі.
Мені просто потрібно дещо для дому, розумієш?
Якась їжа, бо в мене нічого немає.
Якщо тобі потрібні продукти, я тобі куплю.
Я куплю тобі навіть цигарок, але грошей не дам.
Чому?
Тобі відомо чому.
Знаєш...
Знаєш, насправді ти не милий і ти не добрий!
- Ти просто... - Я дрочуган, знаю.
Ти мені вже казала, багато разів.
Знаєш, якщо я помру... Знаєш, це буде твоя провина!
Ти це знаєш?
- Дотримуйся цієї думки, Террі. - Ой, пішов ти!
- Дотримуйся її. - Пішов ти!
ПЕҐФОРДСЬКА МІСЦЕВА РАДА
Перепрошую.
Можна продовжувати?
Так, вибачте.
Особова справа,
плюс виписка з банківського рахунку прохача.
І вони мають пройти співбесіду, якщо нетутешні,
треба впевнитися, що вони пеґфордчани. - Для того, щоб отримати землю?
Ти пам'ятаєш дебати щодо хвороби помідорів 97-ого?
- Ти їх пам'ятаєш? - Так, пам'ятаю.
- Гризня! - Тож потрібно вжити заходів.
Ми повинні придушити їх, щоб уберегти себе.
- Читачка "Ґардіан". - Підніміть, будь ласка, руки, хто згоден
щодо земельних наділів?
Прийнято. Добре. Добре.
Тепер до інших справ.
Маєток Світлавів.
Вас так довго просили винести це питання на обговорення.
І за місяць до голосування Ви подаєте його в "інших справах"?
Прерогатива голови.
- Ми просто вирішили, що було б корисно висловити думки з цього приводу. Гм? - Гм.
Демократія в дії.
- Якщо твоя ласка, Шерлі. - Ой.
Як нагадала нам доктор Джаванда,
всього за кілька тижнів
місцева рада голосуватиме щодо маєтку Світлавів.
Чи він і надалі виконуватиме функцію
місця для дозвілля та розвитку
людей з Полів, чи в нього є інше майбутнє?
О, готель і спа!
- О! - Якщо ми вирішимо, що найкращі часи маєтку вже в минулому,
то забудовники підготували невеликий макет,
як він може виглядати.
- О! - Та-да!
- О, Шерлі! - Хіба ж не краса?
О, який гарний!
- Почуваєшся краще, просто поглянувши на нього. - Просто диво!
- То ви вже про все домовилися? - Це все ще не остаточно,
але це справді позначить Пеґфорд на мапі.
А як же продуктовий банк,
клініки, психологічна консультація, й усе інше, куди це все подінеться?
Продуктовий банк може бути ближче до тих, кому він потрібен.
Можливо, в якомусь фургоні.
Продуктовий банк на колесах!
Він зможе під'їжджати просто до будинків.
Як щодо моєї клініки для лікування метадоном?
У місті є точнісінько такі ж служби.
До Ярвіла треба їхати автобусом,
дорогим автобусом з непостійним розкладом.
Відновлення - це дуже делікатний процес.
О, вони приїжджали б автобусом якби він привозив їх до героїну.
Вони повзли б навколішки по битому склу,
якби за це їм давали наркотики.
Можливо, піднімімо руки,
щоб побачити, куди вітер віє.
- Е-е-е... - У нас мало часу, Баррі.
"Відновлюйтеся, відживлюйтеся, відроджуйтеся.
Пориньте в оздоровлення."
Гарні фото.
Погляньте на їхні гарні зуби.
Гарне волосся.
Гарні пеґфордчани.
Вони чимало платитимуть, щоб "поринути в оздоровлення".
І це... Це безсумнівно принесе лорду та леді Світлав чимало грошей.
Але маєток Світлавів не для того.
Якщо ми проголосуємо за це, то насправді для людей з Полів
ми усунемо єдину причину приїжджати до Пеґфорда,
адже в них є проблеми.
Так багато проблем.
Так, тримайте їх там, подалі від нас.
Бо вони зовсім не мальовничі, правда ж?
Вони... Вони виглядають не так, правда?
- Більшість з них з голою дупою. - Добирай слова!
Це... Це соціальна інжеренія.
- Це... апартеїд. - Так.
Зачекай-но...
Заганяти людей у гетто, бо вони не пасують до естетики.
Це ж так називають, чи ні?
- Білле. Білле, Ви штурмували береги Нормандії, правда ж? - Так.
- Боролися з фашизмом? - Так. - Тепер погляньте на те, що відбувається тут. - Та як ти смієш?!
Ні, як смієте Ви, Говарде?
"Пориньте в оздоровлення"?!
Цей маєток допомагає людям виживати, заради Бога, чорт забирай!
Добирайте слова! Ми у церкві, пам'ятаєте? Це ганьба!
О, то, на Вашу думку, лайка - ганебна, а це - ні?
Ну, я...
Місцева рада існує не для того,
щоб приносити швидкий прибуток тим, хто вже й так має більше, ніж достатньо.
Ми охоронці дечого унікального.
Ми вартові та слуги прекрасного принципу.
Ми не обертаємося спинами до людей у біді і не відводимо від них погляд.
Наше голосування дає відповідь на просте запитання, закріплене законом.
Законом.
Чи спадок досі дає користь?
Так. Він ніколи ще не був такий важливий. Ніколи!
І під час голосування ми маємо віддати свої голоси за те, щоб захистити його.
Це так просто.
Тепер можете починати, Говарде.
Чудово, Баррі. Чудово!
Так. Хто сказав, що більше немає запалу в політиці, еге ж?
Дякую, Баррі. Так.
Отож, хто за?
І хто проти?
Забракло одного голосу.
Закривай.
"А зараз повернімося у 1981.
Кім Вайлд."
Ця справа буде брудною, втім я люблю боротися.
- Ти був дивовижний. - Можливо, я передав куті меду.
І, Тессо, ти не можеш й надалі спізнюватися. Аж так спізнюватися! Як це виглядає?
Вибачте, я зняла годинника, бо він мені натер, і забула.
То купи собі довший ремінець, заради Бога!
- Як справи, Суквіндер? - О, вона тебе не чує,
слухає музику.
Чесно, якби я не тягала її з собою,
вона б просто марудилася в своїй кімнаті.
Я буквально витягла її, інакше вона б сиділа вдома цілий день.
Ходімо! Зніми ті бісові навушники!
Суквіндер!
Знаєш, вона не хотіла тобі дошкулити.
Я й справді надто забарилася.
З тобою все гаразд? Виглядаєш не дуже добре.
Випив кілька пляшок пива вчора ввечері, і тепер у мене жахливе похмілля.
- Не знаю своєї міри. - Є таке.
Три ковточки каби - і я гадаю, що можу крутити стегнами,
чотири ковтки - і я вже не при тямі, обслинявлюю килим. Раніше я була веселою.
Ти весела!
Баррі!
"Так, це "Радіоперешкоди FM". Ви слухаєте "Годину вісімдесятих"."
Вітаю з річницею, любий Баррі! З любов'ю, М.
Гм.
Вітаю, це Баррі Фербразер. Будь ласка, залиште повідомлення.
Це лише дядько Баррі. Це не він.
Сядь. Поводься нормально.
- Все гаразд, хлопці? Ви закінчили? - Привіт.
- Коли ви сюди приїхали? - Рано прокинулися.
Мені дуже прикро, але твоє колесо... Твоє колесо погнулося.
Так, це я зробив.
О!
- А де твій велосипед? - Украли.
От лайно! Ой! Я цього не казав.
- Ти не можеш їздити на дівчачому ровері, Поле. - Тато...
Тато сказав, що це ненадовго.
Він підшукує йому інший.
Бідолашний старий Фінеус...
Завжди отримує хрін.
Цього я також не казав.
Поганий дядько.
СВІТЛАВ
О, треба було вдягти капелюшок?
Ти краще виглядаєш в капелюшку.
Чорт забирай!
Якби це була лише шановна доктор, то всім було б байдуже.
Так, вона непопулярна.
Це через нього, він має переконання.
Ой, у всіх нас є переконання. Та всі ми маємо чимось поступатися.
Я про те, що Обрі жертвує... невтомно.
Віддає, віддає, віддає.
Я організовую благодійні пробіги.
Не я особисто, але я знаю людей, які це роблять.
Який гарний будинок.
Усі ви чули, як люди нудять про роботу:
"Нема роботи, потрібна робота".
То от вам робота в готелі.
Небога моєї знайомої малює нігті та брови в спа-салоні,
але, мабуть, не всі хочуть працювати.
Що правда, то правда.
Прокляття мати предка-добродійника.
Той спадок - важка ноша.
Він зовсім не подумав про спадкоємців Світлавів.
Уявляєте, як дорого опалювати цей будинок?
Ми з Джулією живемо на недоїдках.
- Це жахливо. - Я егоїстично!
Але можна використати залишки з розумом,
в мене є кілька рецептів - дуже навіть смачно.
- М-м-м. Запіканка моєї Шерлі, у вас сльози навернуться від задоволення. - О!
Ой, Говарде!
Ходімо, люба, сюди.
Вперед, Моллісоне,
скористайся своїм впливом, старий.
Напруж парафіяльний м'яз.
- Дякую. - Наступного разу принеси мені хороші новини. - Принесу. Так, дякую.
Насправді, немає потреби приходити сюди, ви, мабуть, дуже зайняті.
Звичайного імейла до економки буду достатньо.
Думаю, машина тут, чи ні?
Ой, мабуть, ні.
Сюди.
Обережно.
Яка приємна пара.
Тебе цікавить робота на літо?
Так. Яка?
Трохи навести тут лад,
усюди, всередині та надворі.
Можливо, цієї будівлі вже не буде. Може, її знесуть, абощо.
Через мій труп, Ендрю.
- То що думаєш? - Так, згода.
У тебе...
У тебе і Пола все добре?
Так.
Точно?
Так.
Ну, то домовилися.
Ми відтягнемося цього літа,
я й мої домашні. Без базару.
Співчуваю.
- Побачимося. - Так, бувайте.
- Дякую, дядьку Баррі! - Без питань!
О, ні!
А хай мені. Що сталося?
- Га? - Це він зробив.
Це трапилося випадково.
Так, так. Що ж, якщо це трапилося випадково...
Так.
Попроси мене, Поле.
Можна я заберу свій велосипед, тату, будь ласка?
Ти зможеш забрати свій велосипед,
коли перестанеш бути малим дівчиськом.
А доти ти всюди їздитимеш на цьому.
Щоб усі бачили, щоб усі знали.
Так?
Вайло придуркувате. Хто ти?
Я вайло придуркувате.
Скільки разів я тобі дзвонила?
Мені дуже шкода.
Мій телефон був у беззвучному режимі.
- Я запхнула кульку назад у холодильник. - Ой, ні!
Довелося попотіти. У неї свій власний розум.
- Я такий гівняний чоловік. - Так, але все гаразд,
бо я дивовижна. Я принесу тобі сорочку.
Отже, треба вибрати між фуа-гра та міні-чорізо.
О Боже!
Баррі.
Мама лиха на нього.
Невже?
Пригощу його випивкою.
Чорт, я заплачу за його вечерю.
За три страви і сир.
Може, навіть подрочу йому.
Мері, я хочу дати хлопцям ключ від будинку.
- Чому? - Щоб вони могли приходити, коли захочуть.
Щось не так.
Я чула, як ти запитував, чи в них усе гаразд, таким багатозначним тоном,
і вони відповіли, що все добре. - Все-таки, щось не так.
- Вони надто тихі. - Та вони ж похмурі підлітки!
У їхньому віці всі бурчать.
Так, але я...
- Я дам їм ключ. - То дай їм ключ.
Чому ти взагалі мене запитаєш? Дай ключ Террі Відон.
Навіщо нам узагалі замок? Хай уся наволоч переселяється до нас!
Завжди намагаєшся бути героєм! Завжди намагаєшся...
Баррі?
Допоможіть!
Баррі!
- Допоможіть мені хтось! - Що сталося? - Баррі!
О Боже! Баррі!
Що ти накоїв? О!
Баррі!
РУТ
Привіт, хлоп'ята, мене звуть Кендіс, і я ваш другий варіант.
Що?
Так, це мій брат.
Мій зведений брат.
Та сама мама, різні батьки.
Вона не була лярвою, не подумай.
Але так, це він.
Ми зробили все, що могли.
Мені дуже шкода.
Не треба.
Ми ніколи не були близькі.
Правда ж?
Га?
ВІНТЕРДАУН
Ну, то хай щастить.
Чекатиму на тебе за ворітьми. Цьом-цьом.
Мамо! Ти мене соромиш.
Ґає, не цмокай, гаразд?
Дякую!
Я тебе також люблю.
Ой, дивіться, завуч.
О Боже! Поглянь! Поглянь на них.
- Ігноруй їх, Коліне. - В мене зовсім немає авторитету.
Є! Природній авторитет. Ти добре справляєшся.
Вони, певно, глузують з мене.
Дихай, думай про щось хороше.
- Випустіть мене. - Стюарте! - Висадіть мене тут. - Це небезпечно!
Розберися зі своїм сином!
- Все добре? - Жирко.
Тут усе змінилося.
Минуло чимало часу, відколи нас запрошували.
Куди він пішов?
Може, до вбиральні?
- Я приготую чай. - Я нічого не хочу.
- О, тобі треба щось з'їсти. - Чому?
...вражаюча схожість у тому,
як Ландсір і Фіцджеральд зобразили
перетворення Навія.
Скільки це коштувало?
З нього можна заходити в інтернет?
Я хотіла б, щоб ви обоє пішли.
Так, звісно.
Мені все одно треба повідомити школу і забрати хлопців додому, тож...
- Саймоне! - Га?
Це шок.
Подзвони мені, якщо щось знадобиться.
- Рут! Ходімо, Рут. - Я дуже співчуваю. - Я не можу стирчати тут цілий день.
Як він зміг купити такий телевізор, га?
Дихайте глибоко, будьте впевнені!
Це останній іспит.
Тож залишилося лише кілька годин, і ви будете вільні.
Ох, це огидно.
Знаю. Деградація жінки, яка виглядає наче чиясь мама...
На щастя, не моя чи твоя.
І моя деградація, бо я подивився це разів 30.
Жирко, тобі треба лікуватися.
Мені потрібен секс, Арфе. Справжній, реальний, правдивий секс.
...я буду вами пишатися, і, що важливіше,
ви самі собою будете пишатися.
Кристал? Кристал! Де твоя уніформа?
У мене між ногами.
Заспокойтеся. Кристал!
Заспокойтеся, будь ласка. Що я казав?
Сер, можна в туалет? А то зараз лусну.
За хвильку.
Треба подрочити перед екзаменом.
Я не можу й надалі стільки мастурбувати.
У мене на руці м'язи деформувалися. Помацай!
- Ти мутант. - Знаю.
От чорт. Ні, чого він хоче, цей хрін?
- Він плаче. - Сер, Ви плачете?
Забирайся, бісове дівчисько, забирайся!
Містере Мічер, виведіть це дівчисько!
Відвали, ти, дірка-плаксійка.
Пішли, Кристал.
- Ендрю? - Я нічого не зробила!
Ендрю Прайс.
Так.
Ендрю, можна... Спустися, будь ласка.
Ваш чоловік - членоголовий! Я дуже співчуваю Вам, місіс Вол,
бо Ви одружилися зі справжнім мудаком!
Якщо він знову звернеться до мене таким тоном, то я йому вбехаю,
щоб у нього з'явилася причина порюмсати, у цього члена відмороженого!
Та в нього, певно, й члена немає, розпустив нюні, як дівчисько!
Я не винна, що він пизда!
- Не кричи на мене, будь ласка. - Та я, бляха, не кричу на Вас!
- І, будь ласка, не лайся. - Я, бляха, не лаюсь!
Це нечесно.
Всі сміялися, тож це нечесно, що він причепився до мене.
Кристал, учора помер наш друг. Містер Вол дуже засмучений.
Люди постійно вмирають. Що з того?
Це був дядько Ендрю.
Що?
Містер Фербразер?
Ох, Кристал, вибач. Я не подумала, мені так шкода.
Я забула. Ой, мені так прикро, Кристал.
Це більше стосується мами, ніж мене.
Просто я...
Просто я й сама зараз в такому стані...
То моя консультація відбудеться, чи як? Бо я прийшла саме через це...
Через довбану матемамику і мою консультацію, то ми її проведемо, чи як?
Так, Кристал, ми проведемо твою консультацію.
Дай мені хвильку.
Господи, це боляче.
І хто тепер лається?
Якщо бути точною, це не лайка, а богозневага.
Одне й те ж.
Я принесла нам торт, адже це наша остання бесіда.
Щоб покращити тобі настрій перед іспитом.
Я передумала, не буду мозолити очі.
Все одно вся ця балаканина - ідіотизм. Я рада, що це вже позаду.
Я заберу торт.
Кристал!
Переверніть ваші завдання
і вгорі чорною ручкою
напишіть ваше прізвище та імена.
Ой, ні. Ці діти... Йдіть геть, добре?
Діти з Полів, малі покидьки.
Просто йдіть собі. Забирайтеся геть.
Бо я покличу ваших батьків.
- А це батьки - точно нарики. - Жирний мудак.
Жирний мудак? Подивися на себе перед тим, як називати мене жирним.
Ось від чого я намагаюся нас урятувати.
Якщо коротко, Мо, то від плюндрування Пеґфорда.
Він помер!
- Хто? - Що?
Що ми без нього робитимемо, еге ж?
О, який сумний день, Сем. Листкове тістечко? Пампух?
Ні. З тобою все гаразд, Говарде?
Це неймовірно. Віри не йму!
Сповнений життя і раптом...
Майлзе, твій батько попрямував до тебе,
і ти знаєш, чого він хоче.
- Добре. - Я тебе попереджаю, не смій погоджуватися.
Ти мене чуєш? Не смій.
Сумний день, сумний день.
Доведи, що маєш яйця, хоч раз у житті!
О Майлзе, хлопчику мій. Сумний день, жахливий день
Я дуже зайнятий, тату.
Ти маєш поїсти, Майлзе.
Мама викладе щось на сайті,
співчуття, знаєш.
- Це... - 40?! - Це добре.
40?! Це трагедія. Трагедія.
Сердешна Мері. Серце кров'ю обливається.
Так.
Але життя триває, життя мусить тривати.
І у нас виникла незвичайна ситуація.
Справді?
Ми отримали несподівану вакансію.
Член ради мертвий, так?
У раді немає кворуму. В нас має бути кворум.
Тож ти повинен балотуватися.
Тобто людина твого статусу.
Що?
Мій син, Моллісон. Вибори - це не проблема, знаєш.
Ти будеш фаворитом.
Це ясно як Божий день.
То ти висуватимешся?
Але, тату, в мене стільки роботи.
Я маю перейняти всіх клієнтів Баррі,
а в мене ж є й власні. А ще у мене Сем і діти.
- У мене не вистачить часу, я не можу... - О, вони добре справляються.
Світло життя мого, мої онучки.
Вартість навчання, звичайно, захмарна, це підкошує.
Але й ціни! Йой!
Та вони вартують кожнісінького пенні.
Освіта.
Найкращий початок життя. Тільки найліпше для моїх онучок.
Розумієш,
тобі не потрібно буде нічого робити.
Все, що треба, це піднімати руку і голосувати.
А рештою займеться твій старий.
Хороший хлопчик, ти чемний хлопчик, ти завжди був чемним.
Яке жахіття померти отак на людях.
Ох, хіба це не страшно?
Не думаю, що хтось мав час зателефонувати тобі,
до того ж це так бездушно, правда? Я про дзвінок.
Завжди краще повідомляти такі приголомшливі новини особисто.
Так.
Що ж, не буду більше тебе затримувати.
Надворі велика черга.
Ти завжди така зайнята, крутишся.
Террі? Террі Відон?
Агов, Террі Відон!
Агов!
Террі?
Террі.
Я Кей Баден. Я Ваша нова соціальна працівниця.
Впустимо сюди трохи світла, добре?
Шо..?
Добре...
Почнімо?
Ось так. Одна ручка.
- Нема ручок. - Тепер ця.
Ти хороший хлопчик, правда ж, Роббі?
Ти, певно, Кристал?
А ти хто, блін, така?
Я Кей. Я ваша нова соціальна працівниця.
А де поділася та сучка? Звільнилася через стрес?
- Тут написано, що Роббі має ходити в підготовчий клас. - Він ходить.
- Він уже трохи завеликий для підгузків. - Вони йому не потрібні. - Гаразд.
Йому просто треба нагадувати сходити, інакше трапиться халепа.
У маленькій школі знають про це. Тож вони йому не потрібні, це все вона. - Он як.
Твоя мама проходить курс лікування?
І він дає результати?
О, думаю, ми можемо з цілковитою впевненістю сказати,
що він дає дуже позитивні результати для нашої суспільної одиниці.
Всі служби налаштовані оптимістично.
Я змушена повідомити про це моєму керівнику.
То вперед, повідомляй.
Двері отам. Вали.
Я буду на зв'язку.
- Па-па. - Па-па, Роббі.
Роббі,
будь тут.
Одне ти мала зробити для мене сьогодні,
одну простеньку річ - відвести його до школи, і ти не змогла зробити навіть цього.
- Тепер вони його заберуть. - Відвали.
- Задоволена собою? - Коровисько!
Скажу тобі ще дещо:
містер Фербразер помер.
Гм? Як тобі це?
До тебе не доходить, так?
Ти шолудивий, нікчемний мішок лайна!
Сучка!
Усе добре, Робе?
Привіт. Що зараз робиш, Ґає?
Йду додому, Стюарте.
Я збираюся забити косячок,
щоб бути в правильному гуморі, коли зустрінуся з батьками.
Хороший сорт.
"Сканк".
Я сердечно тебе запрошую приєднатися до мене для споглядання нескінченності.
Хіба твій друг сьогодні не отримав погані новини?
Може, тобі варто перевірити, чи з ним усе гаразд?
Так, я перевірю, але ж ми не дівчатка.
І я Жирко. Мої найближчі називають мене Жирко.
Це мило, Стюарте.
- Я маю повернутися на роботу.. - Добре.
- Хто це? - Білий хлопець.
Ясна річ.
- Він був чистий? - Він пахнув шампунем.
В будинку була їжа?
Так.
Він був поранений?
Ні.
То чому Ви вважаєте це нагальним?
Мати була вмазана, не при тямі.
Брудна голка була в доступному для хлопчика місці.
Не знаю, як він тільки не вхопив її...
Їй надали право опіки за умови, що вони більше не вживатиме.
- Це найгірший будинок, в якому Ви були? - Ні.
І це далеко не найгірший з тих, що ми маємо.
До найгіршого я б Вас не відправила.
Відвідуваність школи у Роббі досить хороша. Він розвивається.
Я й досі думаю, що його слід забрати.
Скоро ми втратимо ще три мільйони з нашого бюджету.
Ви знаєте, як дорого забрати дитину.
Дочка справляється. Роббі залишається.
Не всі справи такі, як Розі Френкгем.
Прошу?
Мусите дати раду. Вибачте, я маю працювати.
Дві хвилини, добре?
Що, прямо там? На дорозі?
Так.
На довбаній дорозі.
Щойно був там... А тоді -
пуф!
Знаєш, це доводить,
що все це... секс і смерть.
Тобто в цьому вся суть.
І ще музика.
Так.
Але здебільшого секс.
Бо коли, типу, приходить...
смерть, то останньою думкою ніколи не буде:
"Хотів би я, щоб у мене було менше траху".
Тож...
Треба жити, зараз.
Так, треба жити.
Чому ти досі тут?
Чудово. Я візьмуся за справу.
- У тебе хороші шанси, Коліне. - Шанси? У чому?
Хай він тобі повідомить, але це гарні новини.
- Повідомить мені що? - Ну, Парміндер думає, що мені слід
висунути свою кандидатуру на посаду члена місцевої ради,
на місце Баррі. - І ти погодився?
Здається, так.
Парміндер, послухай, Колін не може цього зробити, він для цього не годиться.
Він ідеально підходить. Золотий стандарт.
У нього гарна репутація, він хороший організатор, відповідальний.
Поглянь, що він зробив тут:
від спецзакладу до елітної школи.
Так, але, послухай, через це він...
Знаєш, він усім так переймається.
Чорт забирай, ми всі переймаємося, Тесco! Говард висуває свого сина.
- Того... бевзя? - Його потрібно зупинити.
Ми маємо його зупинити.
- Так, але Колін... - Колін - достойний кандидат.
Я дзенькну тобі завтра, ми маємо починати кампанію.
Його ще навіть не поховали, а ти вже спокусився на його місце.
У довбаній місцевій раді?
Чому ти не можеш постояти за себе?
Майлзе!
Цицьки, Майлзе!
Будь чоловіком!
Ухопи в обидві жмені! Ну!
Помацай їх!
Я піду подивлюся новини.
Саймоне!
Що це?
Це... Це моя власність, моє майно.
Скільки це коштує? Ми не можемо собі такого дозволити...
Це не з магазину, ні. Я знаю людей.
- Воно крадене? - До цього тобі зась.
Але ж, Саймоне, ми не можемо собі дозволити...
Годі мекати, жінко!
Ти, принеси ножа, відкрий коробку.
Я принесу.
Куди це ти зібрався? Га?
Я сказав сідати?
Назад шляху немає.
Бо як це виглядатиме?
Що всі подумають?
О, Коліне...
Я впевнена, що все буде добре.
Ти впораєшся. Ти будеш дивовижним.
Ти завжди казала, що нам варто частіше робити щось разом.
Уперед, ми!
Вперед, ми!
Вперед, ми! Вперед, ми!
Ти відчуваєш якийсь запах? Здається, пахне коноплею.
Якщо він курить косяк...
Я нічого не відчуваю.
Я купила новий засіб для туалету, мабуть, це він.
- То ти ж допоможеш мені, правда? - Звичайно.
Гадаю, це прийнятно - зайняти місце Баррі,
продовжити його роботу.
На добраніч.
Добраніч.
Господи!
Святий, блін, Баррі!
Я висуну свою кандидатуру!
Ти?
Так. Потраплю до ради.
Як раз плюнути.
Давитиму на жалість. Брат святого Баррі.
Їм усім дають на лапу,
то даватимуть і мені.
Еге ж?
Член ради Саймон Прайс.
Що, піцолиций?
Усі знають, що ти не Баррі.
Саймоне, будь ласка, він не хотів!
Повичавлювати тобі їх, чи як?
Чорт забирай, скільки ж гною може бути в людини на пиці?
Це огидно. Наче в тебе проказа, абощо.
Я хотів зробити щось хороше...
Не знаю, чому я переймаюся.
- Крис. - Оббо.
Ті коробки, що в нас, твої?
Це тимчасово. Вони недовго там пробудуть.
- Ти заплатив моїй мамі, так? - Я їй допоміг.
Це не зовсім допомога, правда ж?
Вона мене попросила. Я не міг відмовити.
Скористайся якоюсь іншою хатою для твоїх довбаних теликів.
Є повно інших торчків.
Дай їй спокій.
Знаєш, якби ти так не штукатурила писка,
то була б нічогенькою дівкою.
Крис, ходи сюди. Не будь такою.
Поліція.
О...
Що сталося?
Що це?
Не можу бігти далі, я така сонна.
О, ні, будь ласка. Мені треба відпочити хоча б хвилинку.
Тото! Де Тото?
"Лише погляньте на це, я дуже зворушений.
Усі ці добрі слова.
Вони трохи покращили цей паскудний день, тож дякую вам.
Будуть вибори, щоб зайняти моє місце.
Але, Пеґфорде,
невже ти справді думав, що я не маю що сказати з цього приводу?
Звичайно, маю. Така дрібничка, як смерть, мені в цьому не завадить.
То що я скажу, і коли я це скажу?
Повідомлю, коли буду готовий.
Неможливо зберегти таємниці в цьому місці, правда ж?
О, ти здивуєшся, Пеґфорде. В кожного в шафі
бряжчать скелети. Кожен щось приховує.
Я привид Баррі Фербразера,
і я спостерігаю за вами."
Усміхайлик з підморгуванням.
Тік-так, тік-так, годинник цокає, Пеґфорде.